Üdvözlöm! Ez az...
Ardor család telefonja.
A sípszó után hagyjon üzenetet!
Szia, anya! Szia, apa! Dani vagyok.
Bocs, hogy ilyen későn.
Csak, gondoltam, rátok csörgök, hogy mi újság.
Igazából Terri küldött egy elég para emailt,
az enyémre viszont nem válaszol.
Mily' meglepő!
Annyit leszűrtem belőle, hogy összevesztetek, vagy ilyesmi.
Szóval, egy kicsit aggódom.
Hívjatok fel, amint tudtok, jó?
Tudjátok, itt vagyok, ha szükség van rám. Ez alap.
Szeretlek titeket! Puszi! Sziasztok!
„Nem bírom tovább. Minden elsötétül. Anya és apa is jön.
Ég veled!”
- Szia! - Szia, édes! Mi jót csinálsz?
Elszívtunk Marknál egy jointot, aztán beültünk pizzázni.
Aha. Király.
- Szia, Dani! Szia, Dani! - Ja.
- Mark üdvözöl. Itt sziázik nekem. - Tényleg?
- Csá, Mark! - „Csá, Mark!”
Igazából azt akartam kérdezni,
van-e kedved átjönni később.
Ó!
Megbeszéltük, hogy találkozunk ma este?
Konkrétan nem, csak kíváncsi voltam, hátha...
Végül is...
Később beugorhatok hozzád.
- Szupi. - Oké.
Mi a helyzet a húgoddal?
Hát...
Hát, az van, hogy...
Küldtem neki három emailt,
de nem válaszol, és kezdek eléggé izgulni.
Biztos minden rendben van.
- Ja, valószínűleg. - Minden másnap ezt játssza,
mert hagyod neki.
- Mi az, hogy hagyom? Bipoláris! - Igen, tudom, kicsim.
De te mindig rögtön a legrosszabbra gondolsz.
Igen, mert a húgom. Ráadásul, te is mondtad,
hogy irtó fura, amit írt.
Világos, de...
Tényleg annyira para?
Vagy így akarja felhívni magára a figyelmedet.
Hányszor is produkált előtted pánikrohamot?
Jó, igaz.
Végül is, igazad lehet.
- Minél jobban aggódsz, annál inkább... - Jó, igen, tudom. Tudom.
Örülök, hogy emlékeztetsz rá. Köszi.
Ezért jó, hogy vagy nekem.
Na, ja.
Szeretlek.
Én is téged.
Oké. Akkor átjössz?
- Aha. - Oké.
Cső, Mark!
„Cső, Mark!”
Na, jó. Szeretlek!
- Helló! - Szia!
Hallom a hangján, ahogy beszél. Nincs bátorsága, hogy bevallja.
Állj elé, és kérdezd meg!
Elijesztettem, mert ráaggatom a családi szennyest?
- Hogy aggattad volna rá? - Őt hívom, ha bajom van.
Ma is bőgtem neki egy sort, mert a tesóm kiborított azzal, amit írt.
Az a dolga, hogy meghallgasson!
Szerintem ettől berezelt.
Mit írt a húgod?
Valami sejtelmes baromságot, ahogy szokta, és a frászt hozza rám.
Én meg nyavalygok Christiannek.
Mi van, ha túl sok vagyok neki,
és nem akar a nyakába venni egy ekkora csomagot?
Ha így érzed, örülj neki, hogy lekopik!
Nem, mert én mentem messzire. Túlfeszítettem a húrt.
Melletted kéne legyen, amikor kell!
Jó, de talán ráakaszkodom, és ez már megterhelő.
Akkor nem való hozzád.
Nem kéne tehernek éreznie. Te is leráznád, ha baja lenne?
Sose kér semmit. Sírni se láttam még. Én meg ráakaszkodom.
„Írj vissza! Ilyeneket írsz, és eltűnsz? Halálra aggódom magam. Válaszolj!”
Te vagy az, aki meg tudsz nyílni, és kitárja a szívét.
ISMERETLEN SZÁM - Ez az intimitás.
Figyu!
Most már el kell döntened, mi legyen.
Mi van, ha megbánom, és nem akar visszajönni?
- Nem fogod megbánni! - De ha mégis?
Jó, akkor megengedem, hogy rinyálj egy napig arról, mennyire hiányzik.
Aztán emlékeztetünk rá, hogy kábé egy éve ki akarsz szállni
ebből az ótvar kapcsolatból, és végre kereshetsz egy csajt, aki szeret dugni,
és nem csinál belőled cirkuszi majmot.
Nem lehet, hogy a mazochista éned élvezi ezt a színjátékot,
mert így nem kell azzal foglalkoznod, amivel kéne?
Mivel kéne foglalkoznom szerinted, Josh? Na, mesélj!
Nem is tudom. A doktori disszertációddal, például?
Aha. Azért kösz a lélekelemzést, Josh doki!
Most nem az egyetemről van szó!
Mennyiből?
Tartsd meg!
Látod? Ezt a nőt rögtön felcsinálhatnád!
Nem beszélve a svéd lányokról, akiket megtermékenyíthetsz.
- Elég lesz! - Svéd tejcsárdák júniusban!
Ugye, rosszul látok?
Ez most komoly?
Anyám borogass! Küldd el agyturkászhoz!
Van már neki.
Ó! Miért nem őt hívja, miért téged csesztet?
- Ez már zaklatás! Nem hagy nyugton! - Kiengednél?
- Nem. - Édes istenem!
Bocs, srácok! Kész!
Ez gáz!
- Szia! - Neee!
- Dani! - Ne, ne, ne!
- Kicsim! - Nem akarom! Ne!
Négy új üzenet Dani Ardortól
Neee!
Ne, ne, neee!
Nem akarom! Nem akarom!
Neee!
FEHÉR ÉJSZAKÁK
Szia, kicsim! Hogy vagy?
Ébren.
Hova mész?
Átnézek a buliba egy 45 percre. Nyugodtan aludj tovább!
Nem akarok. Megyek veled.
Eleget aludtál?
Így se, úgy se tudok.
Előre parázok a nyártól. Boulderben fogok poshadni,
és hallgatni, ahogy apám döngeti a mostohámat.
Megnézném, hogy lovagol a csaj!
Josh! Te Európába mész?
Igen, a doktorim miatt. Ezek is jönnek.
De jó! Mindenki?
Meghívtam a társaságot Hälsinglandba.
- Svédországba. - Ejha!
Van valami speckó alkalom, vagy csak úgy?
A nyári napfordulóhoz kötődő népszokásokat kutatom,
a srácok meg elkísérnek.
Pelle bácsi meghívott egy nyári hippifesztiválra a tanyájára.
Tényleg?
Szóba került, hogy megyünk. Még nem döntöttünk.
Mikortól?
Június közepétől július elejéig.
- Aha. Két hét múlva. - Ja.
Már, ha tényleg elutazunk.
Én nem hiszem, hogy megyek, de majd meglátjuk.
Jól vagy?
Ja.
Ez elég fura volt.
Micsoda?
Hát...
Svédország.
Nagyon meglepett.
Hogyhogy? Említettem, hogy tervezgetjük.
Jó, de azt nem tudtam, hogy tényleg elutazol.
Ma döntöttem el.
- Nem titkolóztam előtted. - De megvetted a repjegyet.
Akkor bocs...?
Na, jó.
Hogy esne, ha velem jönnél házibuliba, és valaki megkérdezné,
mit csinálunk a nyáron, mire a barátnőm benyögné,
Kínába utazunk három hónapra, két hét múlva indulunk?
- Svédországba megyek! - Holott erről addig szó sem volt?
Mondtam, hogy elutazom Svédországba.
- Azt mondtad, „tök jó lenne” menni. - Ezért amikor meghívtak,
- eldöntöttem. - Nincs semmi baj,
csak örültem volna, ha szólsz előtte.
Bocsánatot kértem, oké?
Ami kábé úgy hangzott, mint egy „ez van, ezt kell szeretni”.
- Asszem, hazamegyek. - Mi? Ne! Légyszi!
Nyilván nem látok a fejedbe.
- Nem hagysz bocsánatot kérni. - Mert nem kell.
Csak szerettem volna megbeszélni. Ennyi.
- Jobb, ha hazamegyek. - Ne! Ne menj el, légyszi!
- Nem támadni akarlak, csak... - Pedig úgy tűnik.
Akkor bocsánat! Összezavarodtam.
Ne haragudj! De...
Gyere! Maradj itt!
- Gyere, üljünk le a kanapéra! - Ne rángass!
Légyszi! Gyere, beszéljük meg!
Csak olyan furán jött ki az egész, érted?
De nem baj, örülök, hogy mentek Svédországba, tényleg.
Ez óriási!
A doktoridhoz végzel kutatást?
Azt se tudom, miből írjam.
Értem, de talán...
ott majd ihletet merítesz valamiből.
Ugye?
Hé.
Tudom, túlreagáltam. Bocsánat.
Bocsáss meg.
Tudom, megint paranoiás vagyok.
Pedig próbálok nem az lenni.
Tudom, hogy túlreagáltam de még csak próbálom összeszedni magam,
és megbírkózni ezzel a pánikkal és a félelmeimmel.
Nem akartalak befolyásolni vagy szemrehányást tenni--
-Oké. - Csak ideges lettem,
-de tényleg nem akartam keresztbe tenni. -Oké. Oké.
-Sajnálom. -Jól van.
Oké.
-Sajnálom. -Jól van.
Azt terveztem, hogy megkérdezem eljönnél-e velem.
Tessék?
-Hogy érted? -Pont úgy, ahogy mondtam.
Svédországba?
Mm-hmm.
Nem akarod, hogy veled menjek.
Most hívtalak meg.
-Ja, azután, hogy sírva fakadtam. -Meglepetésnek szántam volna.
Úgy gondoltam romantikus lesz.
Stockholmban útba ejthetnénk egy sztriptíz bárt,
- mielőtt nekivágunk a nagy északnak. - Egyből továbbmegyünk.
Én azt értem, de ahhoz át kell vágni Stockholmon. Ugye?
Nem. Stockholm az ellenkező irányban van, dél felé.
Megjött Dani. Beengedem.
Oké.
- Akarod, hogy rendet rakjunk? - Á, nem kell.
Ja, és meghívtam Svédországba.
Csak, hogy tudjátok.
Úgyse jön velünk, de meghívtam, hogy ne legyen kínos a szitu.
Szóval, meghívtad, mert...?
De úgyse jön velünk.
Mert nem akar?
Megkérdeztem, van-e kedve, és azt mondta,
hogy szívesen velünk jön, de úgyse fog.
Oké?
Azok után, amin keresztülment...
Jó, nyilván, de azt hittem, csak mi...
Nyugi. Senkit se zavar.
Azt hittem, mást fogsz mondani.
Helyes. Király!
Ja, és ti akartátok,
hogy meghívjam, nem most tudtátok meg, hogy jön.
- Oké? - Ja.
- Hali! - Szia, kicsim!
Szevasztok!
- Szia! - Cső!
Mi újság?
- Lebzselünk. - Az jó.
Na? Svédország?
- Ja. - Jössz, ugye?
Hát, nem is...
Asszem. Már, ha nem rondítok bele a nyaralásotokba.
- Ugyan már! Dehogy is! - Nem! Egyáltalán nem!
Christian! Átolvasnád ezt a bekezdést, ha megkérlek?
Ja, persze.
- Mindjárt jövök. - Oké.
- Szia! - Szia Pelle!
Mit rajzoltál?
Csak az asztalt.
Mi van veled?
- Minden oké. - Igen?
Túléltem a vizsgákat.
Valahogy. És te?
Hát... én nem tettem le az összes vizsgámat,
de idén nem nyaggatnak ezzel.
Jaj, bocs! Hát, persze! Ne haragudj!
Ez van. Hogy tetszik az antropológia szak?
Élvezem. Nem annyira, mint ez a stréber itt.
Te pszichiátriát tanulsz?
Majdnem. Pszichológiát. Mert nem vagyok normális.
Igen, a szemed se áll jól.
Tényleg jössz Hälsinglandba?
Asszem, igen. Amúgy pont a szülinapomon fogunk odaérni.
- Boldog szülinapot! - Köszönöm.
Meg Christian mesélte,
hogy lesz majd egy egész hetes program.
Igen, a családom tart egy kilencnapos fesztivált
- mindenféle látványossággal. - Aha.
- Jelmezekkel, ünnepségekkel. - Jól hangzik.
Kívülről komikusnak tűnhet, de olyan, mint egy színjáték.
Christian említette, hogy egyfajta kommunában éltél.
Inkább kisközösségnek nevezném.
Gyere! Megmutatom!
Nézd!
Tyűha! Tényleg, mintha jelmezben lennének.
A ruhákat mi készítjük a téli és a nyári napfordulóra.
Otthon mindent együtt csinálunk, közösen.
De érdekes ez a jel!
Ugye? Tudod, rúnaírást használunk.
Húha! Ki ez a lány?
A tavalyi május királynője.
Milyen szép!
Figyelj! Nagyon örülök, hogy velünk jössz.
Szerintem jót fog tenni neked.
Köszönöm.
A másik, hogy
nem volt alkalmam kifejezni neked, mennyire...
mennyire sajnálom, ami a családoddal történt.
- Ó...! - El se tudom képzelni,
hogy érezhetsz most.
- Én is elvesztettem a szüleimet... - Aha.
- szóval valamennyire átérzem. - Ne haragudj!
- Ezt... - Ne haragudj!
Minden rendben. Kimegyek a fürdőszobába. Köszi.
Hölgyeim és Uraim!
Megkezdjük az ereszkedést a Stockholm-Arlanda reptér felé.
A hőmérséklet jelenleg 20 fok...
Úristen! „Helló, csajok!”
Mitől ilyen jók a svéd nők?
A vikingek begyűjtötték és ide hurcolták...
a környező országok legjobb nőit.
- Mennyi, míg odaérünk? - Úgy négy óra.
Atyavilág!
Láttam egy videót, ami mégcsak nem is volt-- Nem kamu volt.
Volt benne egy nő három csiklóval.
Komolyan. Nem kamu.
...Érzel bűntudatot Hiroshima miatt?
Igen, én igenis érzek.
- Indiánok deportálása? - Amiatt is.
- Rabszolgaság? - Haver, mégis mit gondolsz?
...Képzelj el egy fickót akit próbálsz komolyan venni,
ahogy olvassa be a híreket,
és közben tudod róla, hogy agyonverte a feleségét egy bottal.
ITT MÉG KORAI, DE ELŐRE IS BOLDOG SZÜLINAPOT! REMÉLEM SZÉP A HOLNAP!
UTHARK, A TITKOS NÁCI NYELV
Miért olvasod azt a könyvet?
Kérdezd Pellét.
A falumban tanítják a rúnaírást,
Josh meg hurcolja magával, hogy idegesítsen vele.
Ó.
Miből is írod a doktoridat?
A középpontjában tulajdonképpen, a nyári napfordulót övező európai tradíciók állnak,
ami egyébként az egész motivácíója, ennek a kis utazásunknak.
Aha, ez elég hasonló ahhoz, amiben te is gondolkodsz, nem?
Mármint a doktoridhoz.
Hát, mint te is tudod, egyelőre nem döntöttem el, pontosan miből is írom.
De szerintem mindenképpen, valami skandináv téma lesz....
Látod, Pelle?
Sikeresen agymostad az összes haverodat.
Josh már akkor agymosott volt, mikor találkoztunk.
Oké. Itt megállunk egy időre!
Megérkeztünk?
Nem egészen. Majdnem.
Pelle!
- Hé! - Jesszus!
- Csodálatos. - Uramisten!
Srácok! Ők fiatalok a falumból.
Ők is most tértek haza a közösségen kívüli útjukról.
Gyertek oda!
- Sziasztok! - Hé, Pelle!
Ők az amerikai barátaim.
- Öcsém! - Hé!
- Ezt hívják sétának! - Bogarakról nem volt szó!
- Bemásznak a lyukaimba. - Hát nem gyönyörű?
Helló!
Szóval, ő itt Mark, Dani, Christian és Josh.
Mit mond?
Bocs! Mindjárt visszajövök.
- Ismeri a tagot? - Eszelős a hangja.
Gyertek ide! Bemutatlak titeket.
Ők a legjobb barátaim Amerikából.
Christian, Dani, Josh és Mark.
A fivérem, Ingemar.
A legjobb pajtásom csecsemőkorunk óta.
Tehát, Christian, Josh, Mark...
- Dani? Éljen! - Az az!
Bemutatom a barátaimat! Simon és Connie Londonból.
- Helló! Hogy vagytok? - Simon! Connie! Ő Pelle.
Ők pedig azok, akiknek a nevét most hallottam életemben először.
Tökéletes az időzítés.
Öt perce ettünk ebből egyet.
Még nem ütött be igazán.
Hú, öcsém!
Kértek belőle most, vagy előbb lecuccolunk?
- Minek! Toljunk egyet most! - Ja! Oké.
Én nem kérek. Még kicsit kába vagyok. Nem baj?
- Nem, dehogy. - Nem? Oké?
Ha emiatt rosszul érzed magad, nem kell beszállnod.
Nem az, csak még össze kell szednem magam.
- Oké. - Jó?
- Megvárlak. - Ne! Menj!
- Gombázz csak! - Megvárlak.
Együtt nyomjunk be!
- Oké? - Jöttök?
Én megvárom Danit. Toljátok nélkülem.
Ne már! Együtt kell tolnunk, mert nem lesz ugyanaz az élmény!
Akkor megvártok minket?
Jó, mindegy, benne vagyok.
- Semmi vész, gombázom! - Kicsim! Ne!
- Nem kényszerítünk. - Tudom, nem kényszer. Nyomassuk!
Tutira?
Igen, Mark, köszi.
Van belőle tea is, ha az íze miatt vacillálsz.
Jó, azt kérek. Köszi.
- Ingemar? Ingemar! Jó, köszi! - Ingemar. Remek!
- Ne Mark mondja meg, van-e kedved! - Nem erről van szó.
Ne jöjjön ki rosszul az „utazás”.
- Adhatom? - Igen. Köszönöm.
- Tessék! - Nesze!
- Kösz szépen! - Akkor kezdjük!
- Vidámra gondoljatok! - Biztos?
- Aha, igen. Izgi lesz. - Proszit!
- Aha. - Igen.
- Szerinted nem lesz ebből baj? - Mókás lesz.
- Mehet? - Kész! Rajt!
Hány óra van?
Este kilenc.
Hogy érted ezt?
Hogyhogy hogy?
Nem lehet annyi! Kék az ég!
Nyugi, északon vagyunk!
Ne nyugizz! Miért van világos?
Nincs semmi baj. Ez az éjféli nap.
Gyanús. Nem tetszik!
Hidd el, természetes.
Dehogy az!
Basszus! Még egy ismeretlen.
Micsoda? Ne jöjjön ide senki idegen!
Az idegenek jót jelentenek.
Szervusztok!
- Akkor én most lefekszem. - Tedd azt!
Ti is feküdjetek le!
De tényleg, olyan jó idelent!
Josh! Lefeküdnél végre?
Érzitek?
Ahogy átjár a Föld energiája?
Nézzétek! A fák is lélegeznek velünk.
A természet ösztönösen tudja, hogyan őrizze meg a harmóniát.
Minden eleme teszi a dolgát.
Ti vagytok a második családom.
Sőt, inkább az igazi családom.
Dani?
Bocs, de megyek, járok egyet.
Elkísérlek.
Ne! Megvagyok.
Ne, ne, légyszi!
Ne gondolj arra, csak menj!
Mindjárt szülinapod van. Nincs semmi baj! Jól vagy!
Nyugi! Nyugi!
Ne! Ne csináld! Nyugi!
Hé, Dani!
Jól vagy?
Azok ott kiröhögtek.
Mi? Ugyan már! Biztos nem.
Csak úgy nevettek. Odaülsz hozzánk?
Kösz, de... Ne haragudj! Köszi.
Ne csináld! Nyugi! Francba már!
Semmi baj! Nyugi van! Semmi baj! Nyugi!
Hahó!
Meddig aludtam?
Így találtunk rád úgy hat órával ezelőtt.
És besötétedett?
Két órára, de nem teljesen.
Már holnap van?
Hát, tegnaphoz képest igen.
Na, gyere!
Hova megyünk?
Az úti célunkhoz.
Basszus, Pelle! Meddig megyünk még?
Elértünk az isten háta mögé.
Svédországban van kullancs?
Sőt, kullancsinvázió.
Mi? Ugye, most csak szívatsz?
Tényleg sok gondot okoznak.
Tavaly rekordszámú vírusos agyvelőgyulladást regisztráltak.
Azt a kurva! Ne szopass!
A nagyszüleim abba haltak bele. Zárt koporsóban ravataloztuk fel őket.
Aha. Josh! A nagybátyám Lyme-kóros.
Ő aztán tudja, hogy ezért nem érte meg a parkban piknikezni.
Neki annyi.
Ez lenne az?
A magasztos és békés Hårga.
Itt mindenkit ismersz?
Ők a családom.
Nagyon kedves. Örülök, hogy megismerhetlek.
Beugrunk a dávidistákhoz Pelle faluja előtt?
- Ó! Köszönöm. - De kedves!
- Mi ez? Eper? - Köszönöm.
- Á, köszönöm. - Kösz szépen!
Azt is kérem!
Tessék! Ja, bocs! Pillanat!
Srácok! Bemutatom a húgomat, Dagnyt!
Ugyanazon a napon születtünk.
- Szia! - Dani, Josh, Mark, és Christian.
Üdvözöllek a Hargán.
Á! Tack!
Köszönjük. Tack!
Ja.
Odd atya!
Lille Pelle!
Elnézést! A barátaim. Christian, Dani, Josh és Mark.
- Ó! Üdvözöllek! - Örvendek.
- Üdvözöllek! - Jó napot!
- Szervusz! Isten hozott! - Örvendek.
- Örülök. Ó! - Itthon vagytok!
Annyira örülünk, hogy eljöttetek hozzánk!
- Á! Köszönjük. - Bizony!
Pelle hibátlan ízléssel választ barátokat.
Tetszik az öltözéke.
A ruhám? Elég lányos, ugye?
Ymir tiszteletére viseljük,
meg a természet hermafro... ditikus...
szóval hímnős jellege miatt. Igen.
Azt hiszem, a szakhi szenteknél is így van Vrajbhoomiban.
Nos, a vendégeink vagytok.
Bármi kívánságotok van, szóljatok, és igyekszünk teljesíteni.
Köszönjük szépen.
Ma egész nap ünneplünk.
A hivatalos ceremónia holnap kezdődik.
Remélem, velünk tartotok!
- Legyetek üdvözölve! - Köszönjük.
Szívesen látunk titeket!
Köszönjük.
Szép piros lett a feje.
Ja.
- Ez ehető? - Kóstold meg!
Fényképezhetek?
De ne feltűnően!
Köszi.
Ó, bocsánat!
Kirekesztem azokat, akik nem beszélnek svédül.
Üdvözlünk titeket Hårgában!
Boldog nyárközép napját!
Kilencven év telt el a legutóbbi nagy ünnepség óta,
és kilencven évet várunk a következőre.
Mily' költői, hogy emberemlékezet óta nem volt
ilyen meleg és világos nyarunk.
Oly' sokat kaptunk, mit visszaadhatunk!
De elég a sok locsogásból!
Emeljük poharunkat!
Kezdődjék a kilenc napig tartó mulatság!
- Skål! - Skål!
Eddig égj, láng!
Ne feljebb! Ne hevesebben!
Eddig égj, láng!
Ne feljebb! Ne hevesebben!
Lelkek!
Térjetek vissza a holt világba!
Képzeljétek, az a tűz egyszer sem aludt ki, mióta én megszülettem.
Mindannyiunk feladata, folyamatosan táplálni.
- Óh. - Ja.
Várj, mit mondtál nekik?
Majd elmondom később.
Köszönetet mond.
Az ételért?
Igen, meg az időjárásért és a termésért.
Ez egy ima volt?
Nem egészen ima, de a mindenséghez szólt--
hogy megköszönje-- a harmóniát és az egyensúlyt.
Kaphatnék egy fordítást az énekről?
Igen, szerintem kérhetek tőle később egy fordítást.
Ja, kösz. Az király lenne.
Nem gond.
Igen. Köszi, Pelle.
Nincs mit.
Nem álltok be?
Á, nem. Én nem merek.
Hoppá! Vigyázz!
Mark?
- Tessék! - De cuki vagy!
Semmiség.
Mit játszanak?
„Nyúzd a bolondot!”
- „Nyúzd a bolondot”? - Aha.
Aranyos.
Gyere ide!
Pelle! Tényleg bárki beállhat?
Csinálj magadnak helyet, ahogy az amerikaiak szoktak.
Oké.
Dani!
Boldog szülinapot!
Jaj, istenem! Pelle!
Mindenkit lerajzolok a szülinapjára. Vagy zavarba hoztalak?
Nem, dehogy! Egyáltalán nem! Köszönöm.
- Olyan gyönyörű! - Örülök, ha tetszik.
De maradjon köztünk.
Ha már...
Christian elfelejtette. Jól esik. Köszönöm.
Ó...
Jaj, nem úgy értem! Elfelejtettem szólni neki.
Nem ő tehet róla. Ez...
Na, mindegy. Nem gáz. Kedves tőled.
Köszönöm! Meghatódtam.
Na, és miből van bevételetek?
Fából, vászonból, homeopátiából.
A vízerőműből.
Így zajlik a tanítás.
Rúnakövet vésnek.
Tényleg?
A párnájuk alá teszik, hogy érezzék az erejét álmaikban.
- Szép! - Ja, én is azt szoktam.
- Na, ez egy méretes darab! - Azt a mindenit!
Melyik ábécét használjátok?
Ez fiatalabb futhark?
Vagy a középkorból való?
Ezt idősebb futharkkal írták.
Szóval, mióta is vagytok együtt?
- Hát, jó régen. - Hát...
úgy három és fél éve.
Négy éve.
Ne! Komolyan?
Aha. Négy éve, és két hete.
Tényleg. Bocs, igazad van.
- Aha. - Négy éve.
Ja. Na, és ti hogy találkoztatok?
Hát, ugyanazon a farmon dolgoztunk.
És vicces,
mert Connie-val jártam, amikor összehaverkodtam Simonnal.
Egyszer mentünk el valahová,
de nem tudtam, hogy azt hitted, randizunk.
Igaz! Úgy értem, Connie-val barátok lettünk,
vagyis ennyiben maradtunk.
És nem sokkal később összejött Simonnal.
Most volt az eljegyzésük.
- Micsoda? - Ejha!
- Gratulálok! - Ez fantasztikus! Gratulálok!
Ja. Köszönjük.
Megkértük Ingemart, hogy adjon össze minket.
- Komolyan? - Nem.
- Áh! - Mi van abban az épületben?
Az... amolyan szentély. Senki nem léphet be oda.
Megmutatom, hol fogunk aludni!
- Gyertek! - Addig elviszlek titeket a Rotvältához!
Szóval úgy teszünk, mintha nem lenne itt egy medve?
Itt egy medve!
Az mi?
Megmutathatom.
Aha!
Egy kis szerelmi történet.
Ó! Azta! Ez igen! Húha!
Fú!
Ejha!
Azt a mindenit!
Elképesztő!
Öcsém! Mint egy festett szentkönyv!
Mit szóltok?
Nem evilági.
Lenyűgöző!
Itt alszik mindenki?
A 36 év alatti fiatalok. Aztán költözünk a dolgozókhoz.
Miért 36?
Számunkra az élet évszakokból áll.
Gyerekek vagyunk 18 éves korunkig, az a tavasz.
Aztán zarándokútra megyünk 36 éves korunk előtt,
ez a nyár.
Harminchat és 54 év között
jönnek a munkás évek, az ősz.
Végül 54 és 72 éves korunk között tanítók leszünk.
És aki 72 múlt?
Itt nincs magánélet.
Ki tudna itt rejszolni, amikor telepingálták a falat farkakkal.
- Ja, látom, vannak azért puncik is! - Micsoda?
Igazam volt. Pontosan ezt látni a szakhi szenteknél,
és az Aphroditus-kultuszban.
Szerintem valamiről megfeledkeztél.
-Dani születésnapja van ma. -Ó basszus... kösz!
- Mondott valamit? - Nem, egyáltalán nem.
Csak szólok, hogy tehess valamit az ügyért.
Ők a május királynői?
Igen.
Tényleg. Most fogjuk megválasztani.
Kik a május királynői?
A nyári napforduló idején táncversenyt rendezünk.
A győztesé a korona.
Nahát! Pompás!
Hahó!
A gyerekek Austin Powerst néznek, ha valakit érdekel.
Beülhet velünk a déli házba.
Csak nem...?
Láttad, hogy megbámult?
Ki ez a csaj?
Inga.
Hú, de nagyon megfürdetném!
Dani! Kijössz velem egy pillanatra?
Ja, persze.
Szólj neki, hogy jöjjön vissza!
- Boldog szülinapot! - Mi van?
Boldog szülinapot!
Isten éltessen, Dani!
Boldog szülinapot!
Baszki!
- Hagyd abba. - Miért?
Azt hitted, elfelejtettem, mi?
Ne haragudj!
Megkavart a világosság. Azt hittem, tegnap van.
- Nem baj. - Boldog szülinapot!
- Isten éltessen! - Semmi vész, nem sértődtem meg.
- Jogos lenne. - Jogos, bizony.
Bocsánat!
Eljött a szépítő alvás ideje!
Hosszú napunk lesz.
Mi lesz holnap?
Az első komoly szertartás.
Ättestupan.
Mi az?
Bonyolult lenne elmagyarázni. Majd holnap meglátod!
- Ez most komoly? - Nem árulhatod el?
De csak eljátsszátok, nem igazi ugye?
Hát, eléggé igazi lesz.
A francba!
Te tudod, mi az?
Ne szívass!
Ennyire ijesztő?
Az agyamra mentek a hülyeséggel.
Pelle! Ez nem kullancs? Megnézem neked is!
A csajok tudják, hogy rükvercben mennek?
Általában meddig szoktak így állni?
Addig, míg úgy érzik, ideje leülni.
- Tessék! - Ó!
- Nekem szedted? - Aha.
- Menetiránynak háttal? - Persze.
- Ők ketten fognak...? - Igen.
Hányingerem van az éhségtől. Direkt csinálják?
Haver...
ez ugyanaz a csaj, aki korábban is szemezett velem?
-Ugyanaz. -Ja.
- Az anyja zarándokúton van. - Ó.
Ez segít elválasztani őket.
Értem.
A gyerekeket ugyanis közösen neveljük.
Hű, ezt keresed?
Szerinted hogyan reagálna az a fickó
ha most hirtelen felnyomnám az ujjam a seggébe?
Hé! Mindenki utánuk megy? Nekem muszáj ledőlnöm.
- Oké. Nyugodtan. - Csá!
Oké. Most mit csinálunk?
Miféle könyv az?
A Rubi Radr, a szentírásunk.
Beleolvashatok?
Úgyse értenéd.
- Ne! - Ne!
Atyaúristen!
Semmi baj!
Leugrott?
- Miért csinálta ezt? - Ez a szertartás része.
Mi? De leesett a szirtről.
- Baszki! - Lelökték?
- Leugrott? - Nincs semmi baj.
Hogyne lenne baj? Nézd már meg a fejét? Halott!
Csillapodj, Simon! Nyugodj meg!
- Mi volt ez? - Szétzúzta a fejét!
- Nézd már meg! Az arca! Meghalt! - Mi történik itt?
- Ez a szertartás része. - Ezek meg csak bámészkodnak?
Az orruk előtt ugrott a mélybe! Itt mindenki megvakult?
Uramisten!
Mi a fasz!?
- Ne, ne, ne. - Ne, ő is ugyanazt fogja csinálni.
- Ő is ugyanazt csinálja! - Nem, ez nem lehet igaz.
Valaki állítsa meg!
Ne tegye ezt uram! Állítsák meg!
Miért ácsorog mindenki tétlenül? Mi a fasz!
-Uram, ne ugorjon le! Állítsák meg... -Kérem, valaki csináljon már valamit.
Mi a fasz? Ne!
Bazdmeg! Még életben van!
- Mi történik? - Mit művelnek?
Megsérült... Még él! Hívjanak egy mentőt!
Nem akarok vitatkozni. Kérem, próbálja tiszteletben tartani.
- Még életben van! - Sajnálom.
- Hogy érti, hogy "tiszteletben tartani"? - Uramisten!
Áh, bazdmeg. Lelépünk.
Bazdmeg! Ez nem lehet igaz!
Bazdmeg! Őrültek vagytok!
Basszameg! Mind csak álltok és nézitek.
Igemar! Nem figyelmeztetted őket?
Bocsánat Siv Nagymama! Próbáltam!
-Nem, hagyja őt békén! -Kérem, hadd magyarázzam meg!
-Mit? Mit magyaráz meg? -Hallgassatok végig!
-Kérlek, szegénykéim... -Basszameg!
Amit most láttatok,
annak réges-régi, nagy hagyománya van nálunk.
Ez hagyomány!? A faszt!
Két testvérünk leugrott, mert elérték Hårga életciklusuk végét.
Értsétek meg! Ez a szokás, örömmel tették.
- Örömmel? - Igen!
Amikor eljön az én időm, örömmel fogok leugrani onnan.
Mert az élet körforgás. Újjászületés.
Nővérünket, aki leugrott, Ylvának hívták.
A legközelebb születendő lánygyermek, aki ott növekszik, örökli e nevet.
Nem öregen, betegen, fájdalomban és szégyenben halunk meg.
Mi adjuk az életünket.
Felajánljuk.
- Felajánlják... - Mielőtt elhervadunk.
Nincs értelme várni a halált, és gyalázni, ami elkerülhetetlen.
Megrontja a lelket.
Sajnálom, hogy nem fogalmaztam világosan.
Hogy viseled?
Szívesebben lennék bárhol, mint itt.
Ja.
Elmentem.
Vonulj el kicsit megnyugodni!
,,8-as csatorna...
Orálisan elégített ki a titkárnője egy brüsszeli üzletembert,
miközben az autópályán vezetett.
Hirtelen fékezett, ekkor egy másik autó hátulról belehajtott,
ami úgy megijesztette kolléganőjét, hogy az...
Milyen volt a cucc?
...brutális erővel leharapta a férfi péniszét.
Jó étvágyat hallgatóinknak..."
Mi a helyzet?
Neked van itt térerőd?
Áh...
Öö, mindjárt dumálunk... egy perc és jövök.
- Szevasz! - Na?
Ez durva volt, mi?
Hogy bírod ezt?
Egész jól.
Oké.
Figyu már!
Eszembe jutott valami, amiről kérdezni,
pontosabban beszélni akartam veled.
Azon töprengtem, miről írjam a doktorimat,
és rájöttem, hogy ez a legjobb téma, Hårga.
Neked szólok először, nehogy azt hidd,
hogy titkolni akarom előled.
Meg nem mondom, hogy hülyéskedsz vagy sem!
Én írok a nyárközépi népszokásokról,
- miattam utaztunk ide. - Igen.
Igaz, de nem magáról a közösségről írsz.
Mész tovább Németországba és Angliába.
Tudtad, hogy ez is a kutatásom része.
- Nem. Nem mondtad. - Uramatyám!
- Most találtad ki, hogy szívass. - Hogyne tudtad volna!
Azt hiszed, nem vágom, mire megy ki a játék?
Ami azt illeti, gyalázatosan átlátszó vagy.
Őszintén szólva, már-már lenyűgöz a pofátlanság,
ahogy ellopod az ötletemet.
- Mit sértegetsz? - Te sértegetsz, baszod!
Mióta ezen a témán dolgozom! Tisztában vagy vele,
ezért állsz itt bűnbánó képpel.
Mert etikátlan, lusta, sunyi,
és szánalmas, amit művelsz.
- Kapd be! - Nem, te kapd be!
Találj magadnak saját témát!
Valamit, ami érdekel, mert...
Na, ide figyelj! Nekem ebben rengeteg munkám van.
Ez nem csak egy hobbi, amit unalmamban csinálgatok.
Oké.
Ha nem tűnt volna fel, Professzor Úr,
pontosan ugyanazt a szakirányt végezzük el.
Ja, csak éppen nem ugyanúgy, Christian!
Oké? Az elejétől fognom kellett a kicsi kezedet.
Még azt sem tudtad, hogyan kell használni az
online levéltárat, amíg meg nem mutattam,
pedig már végzős voltál.
Mi a francért jársz egyáltalán egyetemre?
Leszarod az egészet! Amivel nem is lenne gond. Ez a te döntésed.
De ne nyúld le az én munkámat, az újabb megúszás érdekében.
Itt írom meg a doktorimat.
Ha te is, nyitott vagyok az együttműködésre.
Máskülönben egymástól függetlenül kutatjuk a Hårga szektát.
Hagytad, hogy végigaludjam a legizgibb részt?
Mi van?
- Holnap reggel lépünk innen. - Igen, tudom.
Bocsánat, ömm... Szia. Nem akarlak zavarni...
Ömm...
Hello.
Szia, Christian vagyok.
Hello. Engem Ullának hívnak.
-Ulla. -Ulla. És Ő itt Maja.
-Maja, hi. -Hmm...
Mit csináltok?
Feldíszítjük a fát.
Rendben. Nem gond ha, ha kérdezek valamit?
-Persze, nyugodtan. -Hányszor... ömm...
Hányszor láttatok eddig, Attestupan-t...?
-"Ättestupan.” -"Ättestupan.”
Hány alkalommal voltatok jelen rajta?
Ó... hát...
Ahányszor valaki elérte a kort, tehát...
-Oké. -Sokszor.
Oké.
És van egy megszokott... időszak a gyászolásra?
Megszoktátok, ömm... gyászolni?
Mm-hmm. Egyszerre gyászolunk és ünnepelünk.
-Rendben. -Oké. Értem.
Ezer éve elmondtam Christiannek,
erre most úgy tesz mintha az ő ötlete lett volna.
-Úgyhogy, ha megkeresne-- -Nem, állj meg egy kicsit.
Kétlem, hogy a vének engednék írásban megjelenni,
amit lejegyzelsz. Védik a közösséget.
Álneveket használok, és kész. Nem probléma.
Annak mi értelme? Kit kérsz fel konzulensnek?
Amúgy Christian már megkérdezte tőlem,
és ugyanazt feleltem neki, mint neked.
Nem azt mondtad, hogy nem beszéltél vele?
Ó, basszus! Na, jó!
Megkérdezem a véneket. Rendben? Az jó?
Oké.
Dani?
Ne haragudj!
Kösz, hogy meghívtál, de inkább hazamegyek.
- Kivinnétek az állomásra? - Nem lett volna szabad hagynom,
hogy végignézd. Képzelem, mennyire megrendített, ami történt.
- De ez... - Mit keresek itt, Pelle?
Nem értem, miért hívtál minket ide. Nem értek semmit se!
- Nem bírom ezt tovább! - Jól van, nyugi! Semmi baj!
- Gyere, ülj le! - Hagyjál!
Dani! Légy szíves! Kérlek, ülj le!
Dani!
Azért hívtam meg a barátaimat, mert ez egy vissza nem térő alkalom.
Szeretném megosztani veletek, mert tudom, hogy ti értékelitek.
Mert büszke vagyok...
- arra, ahonnan jöttem. - De én nem vagyok antropológus,
- gőzöm sincs, mi miért történik. - Persze, megértelek.
De annak örültem a legjobban, hogy te is jössz.
Nézd csak!
Szagold meg!
Mi ez?
- Megnyugtat. - Nem kérem, nem kell.
- Biztosan? - Hadd menjek el!
- Nem kérem, nem kell. - Oké.
Tudom, mit érzel, Dani!
Na, mit érzek, szerinted?
- Az én szüleim is meghaltak. - Mi van? Na, ne!
Erről nem akarok beszélni. Ne hozd fel a családomat!
Még kicsi voltam, amikor elvesztettem a szüleimet.
- Elégtek egy tűzben. - Nem erről beszélek, hanem...!
A szüleim tűzhalált haltak, és
gyakorlatilag árván maradtam.
Hidd el, tudom, milyen érzés,
mert átéltem a szüleim halálát. Tudom, milyen ez.
De veled ellentétben sosem éreztem magam elveszettnek,
mert körülvett a másik családom.
Ami egy emberként felkarolt,
és oltalmazott.
A közösségben, ahol felnőttem, senki sem civakodik azon,
mije van vagy nincs.
Az neked jutott,
de én mindig éreztem, hogy mellettem állnak.
Ilyen egy család.
Egy igazi család.
Ez mindenkinek jár.
Főleg neked.
Pelle! Ha Christian betoppan...
Épp róla beszélek!
Jó barátomnak tartom, de...
Úgy érzed, melletted áll a bajban?
Otthon érzed magad vele?
Hé! Hogy érzed magad?
Ez durva volt.
Mit gondolsz, kibírod?
Nem zaklatott fel, ami az öregekkel történt?
Dehogynem, mélyen felkavart!
Annyira ledöbbentett, hogy csak na!
De próbálok nyitottan állni hozzá.
Más kultúra, ugye.
Mi idősotthonba zárjuk az öregeket, nekik biztos az lenne kiborító.
Hello.
Nincs kedvetek csatlakozni hozzánk egy különleges ceremóniára?
Miért? Mi történik?
Hálánk jeléül Hatalmas Istennő, felajánljuk számodra ezt a szerény ajándékot.
Ó ne!
Hallottátok ezt a morajlást?
Szerintem még nem lakott jól.
Én nem hallottam semmilyen morajlást.
És ti?
Hát rendben, lehet, hogy csak a saját gyomrom korgott.
Ámde...
Nem szeretném kockáztatni, hogy esetleg megsértsük nemes Anyánkat.
Ahogy én sem.
De már így is odaadtuk legszebb ékszereinket és gyümölcsfáinkat.
Mi mást ajánlhatnánk fel?
Itt vagyok én!
Te, ifjú Bror...
szeretnéd felajánlani életed imádott Istennőnknek?
Ha elfogadja.
Ez ám a bátor tett, ifjú Bror!
Bátor? Miért bátor tett hazatérni?
Mi történik?
Ne, álljatok le. Állj!
Ne!
Ne tegyétek!
Hagyjátok! Bizonyította bátorságát!
Hé, lassítanál kicsit? Csak várj egy percet, kicsim.
Figyelj, Christian, ez az egész nagyon nincs rendben.
Le kell lépnünk.
Tudom, hogy minden nagyon furcsa,
-de csak azért mert idegen. -Nem...
Még soha nem tettük ki magunkat ehhez hasonló élménynek.
Nem, Christian. Ez teljesen eszement. Muszáj lelépnünk.
Csak alkalmazkodnunk kell.
Nem akarok alkalmazkodni. El akarok húzni innen.
Én nem mehetek. Sajnálom. Ennyi.
Ebből írom a doktorimat.
Micsoda? Mégis mióta?
Mióta ma úgy döntöttem.
Tudod milyen rémálom volt ez nekem, hogy kitaláljam miből csináljam.
És elkövettem azt a hibát, hogy elmondtam Joshnak, és most versenyez velem.
Hát hagyd rá, legyen az övé. Mi pedig menjünk innen.
Tényleg nem hat meg ami itt történik? Ez a szintű hagyományőrzés?
Senki nem tud erről. Még senki nem írt róla.
És minket meghívtak, hogy a részesei legyünk.
-Nem látod milyen kiváltság ez? -Miért hívtak meg minket?
-Mert Pelle jótállt értünk. -Miért teszi?
-Mert megbízik bennünk. -És ők miért bíznának?
Haszonleső antropológia hallgatók vagytok.
Lehet, hogy pont az antropológia miatt.
-Ó, Jézusom. -Talán szeretnék, hogy
-valaki dokumentálja mindezt. -Te vak vagy?
Pogány rituálékat csinálnak. Emberek ugrálnak le sziklákról.
Az egész arra épül, hogy soha senki ne tudjon róluk.
Nem feltétlenül.
Oké. Menni akarok.
Rendben, menj csak. De én maradok.
Meghívtalak, és szerintem jó ötlet volt, de a lényeg, hogy én okkal vagyok itt.
Szeretsz még egyáltalán?
Mi köze annak ehhez?
Az elhidegülés időszakában vagyunk.
Már egy ideje abban vagyunk, és ezután jön a szakítás.
Lehetne, hogy megkíméld a kapcsolatunkat, a pszichológiai szakzsargontól?
Nem most kezdődött ez.
Régóta próbálasz ellökni magadtól, és ezidáig tagadásba menekültem.
Ugyan, ne szerénykedj.
Úgy tűnik te már mindent megfejtettél.
Mi van?
Ami azt illeti, tudod mi van? Hadd mondjak valamit.
Amikor például csak úgy lazán, ajándékozol nekem egy virágcsokrot,
-olyankor azt érzem... -Milyen virágcsokor?
...mégis mikor és hogyan kéne ezt viszonoznom?
Minden ilyennel emlékeztetsz arra,
hogy nem teszek eleget érted ebben a kapcsolatban.
Mikor, ebédnél?
Éppen csak felkapkodtam őket!
Ó, nehogy azt mondd, hogy nem volt mögötte burkolt szándék.
-Miféle szándék? -A születésnapodon?
Pont azután, hogy elfelejtettelek felköszönteni?
Ugye most csak szórakozol?
Oké, legyen.
Játszd megint a sértett felet.
Te vagy a megtestesült önzetlenség, én meg egy paranoiás faszfej.
Benned még csak egy cseppnyi rosszindulat sincs.
-Miben vagyok szerinted rosszindulatú? -Állandóan az vagy!
Minden alkalommal adósnak érzem magam amikor csinálsz valami "apróságot".
-Nem azért teszem, hogy adós legyél! -Mert soha sem "apróság”.
Csak kedves voltam.
Oké, persze. Én vagyok a szemétláda.
-Senki sem szemétláda. -De, nyilván én vagyok.
Te önzetlenül virágot adsz nekem, én meg csapdában érzem magam. Basszameg!
Most komolyan itt hagysz?
-Nekem itt dolgoznom kell. -Csak így itt hagysz?
Christian!
Hé, van egy... Bocsi.
Tudnál esetleg adni egy altatót?
- Aha, persze. - Köszi.
Csendesen! Még felébred!
Várjatok!
Csá, Pelle!
Mit csinálsz?
Mint látod, kertészkedem.
- Szevasz! - Szia!
Van újság?
Igen, engedélyezték.
Amennyiben nem nevezel meg senkit,
és még csak utalást sem teszel arra, hol vagyunk.
- Jól van. - És alá kell írnod egy nyilatkozatot.
És osztoznod kell Christiannel, mert ő keresett meg először.
Jó, majd kitaláljuk.
- Húgyoznom kell. - Menjél.
- Kérdezhetek valamit? - Igen.
Te tudod, mi ez?
Christian ágya alatt találtam.
Ó! Szerelem rúna.
Megbűvöli a címzettet.
- Szerelmi bűbáj. - Az.
- Christian ágya alatt? - Ja, ja.
Mi a helyzet?
A vének jóváhagyták, hogy rólunk írd a doktoridat,
személy- és helynevek nélkül.
- Ez most komoly? - Bezony!
Atyaég! Köszönöm!
- Ez állati! Örök hála! - Szívesen.
- Együtt kell működnötök Josh-sal. - Megbeszéltük, nem bánom.
Oké. Úgy tűnik, Maja húgom kivetette rád a hálóját.
- Tényleg? - Igen.
A vöröske?
Ami azt illeti, tavaly megkapta a byxmyndiget.
Ez azt jelenti, hogy intim kapcsolatot létesíthet.
Szexuálisan érett.
Aha. Jó neki.
Ne, ne, ne! Mit művelsz?
Takarodj onnan! Mit képzelsz, hülyegyerek? Tűnés!
Hé! Mi van?
Csomagold vissza a gusztustalan kis micsodádat!
Jól van! Higgadj le! Mit csináltam?
Ezek az őseink!
- Levizelted a felmenőimet! - Mi a baj? Mi történt?
Az ostoba amerikai haverod lepisilte a Rotvältát!
- Mit csináltam? Mi nem tetszik? - Gyere innen!
Hagyjál már! Mit ordibálsz? Nyugi van!
Láttátok, mit művelt?
- Lepisilted az őseink fáját. - A fát? Na, bumm!
- Igen, azt. - Na, bumm?!
- Hallottad, mit mondott? - Tudtam én?!
Ez a vén fa köt össze minket a halottainkkal.
De, hát ez egy korhadt fadarab! Elszáradt.
Igen, tudom, de nekünk fontos.
Húgyoznom kellett. Gőzöm nem volt róla.
Oké, tudom. Értjük, hogy nem tudtad, de attól még gáz...
-De hát honnan tudhattam volna... -Egy sírkövet sem hugyoznál le, igaz?
Persze hogy nem, de...
- Bazdmeg! De tényleg... - Mit tettél vele?
Nem tudom, hogyan kérjek bocsánatot-- Bocsánatot kell kérnem?
Majd később.
-Szia. -Basszus. Szia.
Mondd neki, hogy minden rendben. Nem tudhatta.
- Oké. - Mi a fasz?!
Majd én beszélek Ulf bácsival.
Mit mondott?
Azt, hogy nem lesz gond,
majd ő beszél Ulffal és bocsánatot kér a nevedben.
Komolyan? Mondott még valamit?
Szia.
Kialudtad magad?
Mm-hmm.
Az jó.
Mi történt ott?
Mark... csak...
Bocsánat a tegnap éjszakaiért.
Hogy érzed magad?
Nem akarok veszekedni, Christian.
Hát...
én se.
- Hahó! - Szia!
Örülök, hogy megismertelek. Bocs, mi most lelépünk.
Hogyhogy?
- Így. - Connie!
Simon most száll be a furgonba egy szektással.
- Connie! - Miért? Mi a baj?
Connie?
Á! Már mindenütt kerestelek.
Simon mondta, hogy szóljak neked.
Jan elindult vele a vasútállomásra.
Ott kiteszi, aztán visszajön érted a furgonnal.
Tessék?
Ott találkoztok. Megvár.
Micsoda?
Miért ment el nélkülem? Ez nem vall rá.
A furgonban csak ketten férnek el. Úgyhogy...
Ennek semmi értelme.
Ez tiszta hülyeség. Nem így beszéltük meg.
Ma egy vonat érkezik, másfél óra múlva.
Az út 35 perc oda-vissza. Nem akarta húzni az időt.
Ülhettem volna az ölébe!
Az meglehet, de
mi betartjuk a közlekedési szabályokat. Érted?
- Szóval itt hagytak, elmentek nélkülem. - Connie!
Nem volt hely a furgonban, de visszafordul, és kivisz téged is.
Nyugalom!
- Na... - Baromság!
Ugyan!
Hamarosan ebédelünk!
Mi alapján osztják ki a munkákat, feladatokat?
Aszerint, mi iránt érdeklődünk gyerekként.
Például számára az oltalmazást jelölték ki.
A zarándoklata után tehát doktor lett.
Rendbe fog jönni?
Úgy értem...
Igen, ő egy nagyon érzelmes ember.
Nagy gyengesége ez.
- Szia! - Hali! Sziasztok! Elnézést!
Simon lelépett Connie nélkül.
- Jesszus! Tényleg? - Ja.
Nem szép tőle.
- Connie jól van? - Hát, nem. Most szóltak neki.
- Mondta, hogy miért? - Nem tudja.
Ekkora szívást!
Ami a közösségen belüli viszonyokat illeti,
nem okoz gondot a vérfertőzés?
Elnézést! Úgy értem, kevesen vannak.
Ügyelünk a vérvonalunk tisztaságára,
a vének hagyják jóvá a párkapcsolatokat.
Előfordul, hogy unokatestvérek párosodnak,
de a vérfertőzés tabu.
Ezért időnként szükséges közösségen kívüli embereket meghívnunk.
Ne haragudj!
Szia!
Van kedved csatlakozni?
- Miért is ne. - Gyere!
Nem tudod...
vagyis, szóval, nem láttad Simont valahol?
De! Kivitték az állomásra.
Nem búcsúztatok el?
Nem, nem tudtunk. De...
sebaj. Túlélem.
Szia!
Mi finom készül?
Húsos pite.
Ejha!
Jaj! Köszönöm!
Azt mondja, gyönyörű vagy.
Ó, köszönöm! Inkább te vagy szép.
Ez az úgy nevezett „lelkiállapotok kottája”.
Mi áll benne?
Nos,
minden rúna kifejez egyet a 16 érzelem közül,
amely a legszentebbtől a szentségtelenig terjed.
Ez például a gyászról mesél.
Mint látja, a kötet végén maradt néhány üres lap.
A Rubi Radr tudniillik folyamatosan bővül.
Fejlődik. Több száz ehhez hasonló kötetet őrzünk.
Na, és ki dönti el, mi kerül bele?
Nos, ezt a szöveget éppenséggel Rubin költötte.
A szellemi fogyatékos?
Így született.
Mi, vének értelmezzük a képeket, amiket rajzol.
Nézze, Josh!
Elménket elhomályosítja az értelem.
Ám az övé nyitott a forrásra.
És mi történik Rubin halála után?
Várják, hogy szülessen egy ilyen...
- nyitott gyermek? - Nem, nem, nem!
Rubin vérfertőzés eredménye.
Az orákulum mindig tudatos vérfertőzés gyümölcse.
Lefotózhatom?
Tessék?
Csinálnék egy képet...
Nem! Az teljességgel kizárt!
Értem. Elnézést!
Szó se lehet róla.
Ó, baszki! Itt a csaj!
Hali!
Na, erre elmegy!
Kész a vacsora!
Vacsoraidő!
Köszönöm.
Köszi.
Köszönöm.
Kösz.
Connie vajon hol lehet?
Mark látta ma valahol.
Úgy futott, mint aki 100 méteren indul az olimpián.
- Mi? Hol? - Bocs! Én tudom, mi történt.
A barátja felhívta vonalason, amitől Connie megnyugodott.
Elnézést kért, aztán kivittem az állomásra.
Oké.
- No para. - Miért hagyná itt Simon?
Biztos félreértették egymást.
Belőled is simán kinézem.
Mire célozgatsz?
Nem számít.
Csávókám még mindig neheztel az ősfa miatt.
Ez meg fog ölni!
Megtudtál valamit a Rubi Radrról?
- Már hajlandó vagy közösködni? - Na jó, kösz.
- Hallom, a vének egyike megmutatta. - Nem érdekes. Bocs, hogy felhoztam.
Te meg mit húztál ki a szádból?
- Az egy...? - Miért, mi az?
Csak nem fanszőr?
- Fúj! - Hajszál.
Ja, fanszőr-szál!
Mark! Higgadj le!
Nehogy már te legyél zavarban! Nem te osztogatsz bundás pitéket!
Anyám borogass! Ez még mindig bámul.
Szia! Eljössz velem?
- Tessék? - Jössz?
Megmutatom.
Ja? Megyek.
- Igen? - Aha. Tök jó.
Mindjárt jövök. Mutat valamit.
Bocs, de kérhetnék még egy altatót?
- Ja, persze. - Köszi.
Köszönöm.
Fú, bazmeg! Mark!
Megvesztél? Csukd be az ajtót! Ide tilos bejönni!
Szerinted Mark még csajozik?
Nem lennék meglepve.
Josh merre jár?
Hát, nem igazán érdekel.
Figyelem!
Nos,
szomorú kötelességem kihirdetni,
hogy ma reggelre a Rubi Radr 19. könyve
eltűnt a szentélyből.
Nem kívánok ujjal mutogatni senkire,
de megkérem azt, aki eltulajdonította, hogy tegye vissza a helyére.
Hagyja ott, nem állítunk őrt a szentély elé.
Az elkövető kiléte titokban maradhat, ha akarja.
- Hol van a barátotok, Josh? - Hát, ez az.
Fogalmunk sincs.
Ő és a másik fiatalember...
Mindketten egy napon tűnnek el.
- Véletlen lenne? - Nyilván gyanús.
De esküszöm, ez minket is meglep. Tanácstalanok vagyunk.
Mark tegnap elment azzal a lánnyal.
- Melyik lánnyal? - Ingával.
Mark nem tenne ilyet. Ellentétben Josh-sal!
Lefekvéskor még az ágyában volt, de reggelre felszívódott.
Ha ő lopta el a könyvet, könyörgöm, ne higgyék,
hogy barátunknak tartjuk. Elhatárolódunk tőle.
Elsüllyednénk szégyenünkben,
ha bármi közünk lenne ehhez a gyalázathoz.
Reméljük, a kötet előkerül.
Bízzunk benne.
Vállalom a felelősséget.
Kerítsétek elő a fiúkat Odd atyával!
- Jó. - Még helyrehozhatod.
Te a lányokkal együtt részt veszel a mai szertartásokon.
Ó! Szia!
Te pedig felkeresed Sivet a házában.
- Elleszel? - Aha.
Oké.
Megyek.
Itt a nagy pillanat.
Oké. Köszönöm.
Nézz a szemébe!
Elárulod, pontosan mit is iszunk?
Ez tea, a táncversenyhez.
A poharadat vállhoz teszed.
És most megisszuk.
- Jó? - Oké.
Fenékig!
- Jézusom! - Ez a beszéd!
Itt esett meg réges-régen,
hogy a Feketeség elragadta Hårga fiataljait,
és táncra csábította őket a füvön.
Ha egyszer belekezdtek, nem volt megállás.
Addig táncoltak, míg bele nem haltak.
De most
a Feketeséggel szembeni életigenlés jegyében táncolunk,
míg el nem esünk.
Ki utoljára állva marad, kitartásáért megkoronáztatik.
Tessék! Fáradj be!
Először is hadd szögezzem le, hogy gőzöm sincs, hol van Josh.
Anyám életére esküszöm!
Mit érzel Maja iránt?
Hogy ki iránt?
Hogy érti, hogy mit érzek iránta?
Jóváhagytuk, hogy párosodj vele.
A csillagjegyetek alapján összeilletek.
Maja téged szemelt ki magának.
Nem egészen értem mire gondol.
Még csak nem is beszéltem vele.
Már azelőtt kiszemelt, hogy idejöttél.
Pelle mutatott neki egy fotót.
A barátnőmmel vagyok itt.
Danivel.
Dani nem fog tudni róla.
Nem házasságot ajánlok.
Azt nem hagynák jóvá külsősnek.
Oké, akkor mit szeretne tudni?
Azt, hogy hajlandó lennél -e párosodni Majával.
Egyéjszakás ajánlat.
Asszem, megetette velem a fanszőrét.
Nagy valószínűséggel.
Kutatási szempontból...
ez egyedi lehetőség lenne, hogy betekinthess a szexuális szertartásainkba.
Ezt nem tehetném úgy, hogy nem veszek benne közvetlenül részt?
- Állj oda! - Mi az?
Kész vagy?
- Mit kell csinálni? - Figyelj!
Miért álltunk meg? Ez olyan jó volt! Mit mond?
- Nyolc! Már csak nyolcan maradtunk! - Tényleg?
Christian!
Tessék!
Köszi.
Mi ez?
Ez... Bocs!
Ez tiszta forrásvíz
egyedi tulajdonságokkal.
Ó!
- Értem. - Jól van.
- Mire jó? - Ó!
Hát lebontja a védőfalaidat,
és felkészít a hatás befogadására.
Vagy úgy.
Kösz.
Szívesen.
Mégse kérem. Félek, hogy rossz élményt okozna.
Jaj, ne! Attólj ne félj. Higgy nekem!
Állj!
Vissza!
Állj, és tovább!
Állj!
Tovább!
Nem tudok svédül!
Micsoda?
Szeretnél?
Igen?
Mert beszélsz!
Beszélgetünk egymással!
Értem, amit mondasz!
Megértjük egymást!
Nincs szükségünk szavakra! A tánc a mi nyelvünk.
Micsoda? Most mi van?
Mi történik?
Te vagy az idei május királynője!
- Én? - Igen!
- Miért? - Mert nyertél!
És ez mit jelent? Ó! Jézus Máriám!
Anya? Anya!
Uramisten! Dani! Május királynője!
Heringet?
Muszáj?
Így szokás. Szerencsét hoz.
Igen!
Ezt?
Egyben kell megenni. De a farka felől nyeljed le!
Ne ellenkezz! Legalább próbáld meg!
Nagyszerű! Kitűnő!
Elnézést!
Mi folyik itt?
Mire volt ez jó?
Május királynőjére!
Välkommen! Skål!
Skål!
A családunkhoz tartozol. Ugye? A családunk tagja lettél.
A nővérünk! Sziszter! Május királynője!
Május királynője hagyományainkhoz híven
megáldja a vetést és a jószágot.
Kétszeresen érezteti majd hatását a szerencsével,
amelyet a sózott hering átruházott rá.
Christian is velem jöhet?
Nem. A királynő egyedül hajt ki.
Énekeld utánam!
Lélegezd be!
Érezd a férfierőt!
Most átmegyünk Siv házába.
Minek?
Külön fogadja az új királynőt,
és áldását adja rá.
- Mi ez a hang? - Nem érint.
Ne menj oda!
Ne! Ne hagy abba!
Élvezz belém!
Érzem magamban!
Érzem magamban a kicsit!
Christian?
Christian!
Hahó!
Szia! Magadhoz tértél?
Na, figyelj!
Nem tudsz se beszélni, se mozogni.
Világos?
Helyes.
És ma,
a viszonzás istenségének napján
azért gyűltünk össze, hogy hálát adjunk a fényt adó Napnak.
Ezért felajánljuk a mindent elárasztó világosságnak
kilenc emberi életet.
Amit Hårga elvett, azt Hårga visszaadja.
Így minden feláldozott friss vérért cserébe
felajánlunk egyet magunk közül.
Azaz négy új ember fejében
négyet adunk Hargából.
Egyet a királynő választ ki majd.
Összesen kilenc megy a halálba,
és születik újjá a körforgásban.
A négy friss véráldozat megtörtént.
Ami közösségünket illeti, két testvérünket kijelöltük.
Ketten pedig önként jelentkeztek,
Ingemar és Ulf.
Idegenből hoztatok nekünk áldozatokat,
és felajánlottátok saját testeteket.
Ma végre beolvadhattok a mindenség harmóniájába.
Pelle, aki új nemzőkkel és
egy új királynővel gazdagított minket,
méltó helyére kerül, mert elméje nyitott maradt.
Ami a kilencedik áldozatot illeti,
hagyományainknak megfelelően szép királynőnk választhat
a kijelölt friss vér
és egy kisorsolt Hårgai között.
Turbjörn!
Nagyra becsült Turbjörn! Lépj elő, kérlek!
A másik...
Christian Hughes.
Őket jelöltük a kilencedik áldozat szerepére.
Türelmesen várjuk kegyes döntését.
Gyertek ide!
Na, fiúk! Óvatosan metszétek ki a beleket,
nehogy átszúrjátok valahol. Értitek?
Oda kell figyelni. Fogd meg itt!
Körbevágjuk az oldala mentén, így.
Hatalmas és rémisztő fenevad!
Te vagy az,
ki megtisztítasz minket szentségtelen érzéseinktől.
Száműzünk a legmélyebb bugyrokba,
ahol elmélkedhetsz saját bűnösségeden.
Végy a tiszafából!
Ne érezz fájdalmat!
Végy a tiszafából!
Ne érezz félelmet!
Magyar szöveg: Csigás Tünde
javította, DC-hez kiegészítette: PapitaHD
FEHÉR ÉJSZAKÁK